HOW I MET YOU MOTHER 924 PART 2 DVH17409-NO_NO
- Marshall er straks her. - Ja! Se på oss, vi er sammen igjen.
Dette er ufattelig! Dette er ypperlig! Dette er...!
- Ok, ta det med ro nå. - Nei.
Å ta det med ro er for tapere med barn som ikke er ute lenger.
Jeg er sjefen i kveld,
og det tidligste noen får gå hjem i kveld er
- klokken 02.00. - 22.00.
- 21.45. - 3.00.
Kvelden i kveld vil bli legen... Vent på det.
Jeg går nå, så kan jeg legge barna.
- Jeg ber om regningen. - ..darisk.
Legendarisk!
Gjengen er tilbake, folkens! Vi er tilbake!
Alle bortsett fra Robin. Vi ser ikke henne lenger.
I tillegg til at dere ikke får gå hjem før 04.00...
Ja, det har blitt 04.00 nå.
..er det en ny regel, hvis noen nakker om noe trist,
blir vi oppe enda en time.
Vi sa vi skulle være der de store øyeblikkene.
- 05.00. - For å være ærlig...,
..i kveld er det bare oss som blir her til senest 22.00.
Det er ikke noe stort øyeblikk.
- Jo, det er det. - Nei, det er det ikke.
Jo, det er det.
Jeg fikk en telefon i dag.
En dommer går av i Queens, så jeg skal bli dommer.
- Skal du? - Ja! Ja!
Dommer Eriksen!
Jeg sa de ville ringe til deg. Du fortjener dette.
- Takk, Lily. - Jeg elsker deg, Marshmallow.
01.45. Du hadde rett, Barney.
Denne kvelden var legendarisk, men...
Jeg vet hva du vil si, og jeg er enig.
Vi reiser til Las Vegas!
Jeg vil bli vekket av skrikende barn om mindre enn...
fire og en halv time.
- Du blir her. - Jeg går nå.
- Dommer, din første dom? - Han blir værende.
Ser du ikke? I kveld feirer vi vårt varige bånd som venner.
Nei, familie,
fordi det er det vi er, Ted, vi er fam...
Ok, det var gøy. La oss holde kontakt.
Pokker ta, Barney.
Blokkerer luftrøret.
Du er heldig at det er det eneste røret jeg blokkerer.
Du er dobbelt så gammel som henne. Har du overhodet ikke forandret deg?
Nei. Jeg har ikke det.
Jeg vet det fantes en tid...
..hvor det så ut som at jeg kunne binde meg,
men hvis det ikke skulle skje sammen med Robin,
så vil det ikke skje med noen.
Jeg vil aldri bli en mann som treffer en jente
og som fra første gang jeg ser henne vil si dette:
Du er mitt livs kjærlighet.
Alt jeg har og alt jeg er, er ditt for alltid.
- Virkelig? - Nei, jeg understreker bare noe.
Gå videre.
Det er ikke meg.
Jeg er fyren som retter på slipset, sier noe grovt,
gir seg selv en high-five og går
videre og snakker med jenten der borte.
Det er meg.
Kan jeg få lov til å være meg selv?
Dommer?
Jeg tillater det.
Jeg applauderer det. Selv five. Stinson ut.
ROBOTER VS WRESTLERE
Skal dere aldri gifte dere, eller er det greit å leve i synd?
Noen har blitt litt dømmende.
- Tas til følge. - Ja.
Vi kommer til det.
Det er bare det at med hverdagen, jobben og barna...
Pluss noen som ennå insisterer på å gifte seg i et fransk slott.
Jeg kunne gifte meg i morgen på White Castle,
men denne mannen trenger mer.
Du er alt jeg trenger.
Det gleder meg at noen kan være glade på en så tragisk dag.
Barney, du vet at dette er juks. Den roboten er ikke død.
Jeg snakker ikke om roboten, Lily. Slutt å ha det morsomt, alle sammen.
Jeg vil fortelle en trist historie!
Husker dere tilbake til 2010, da jeg hadde en perfekt uke?
Syv jenter på syv kvelder, selvsagt.
Jeg besluttet nylig å prøve en perfekt måned.
Jeg satte sammen en ny spillbok.
Nei, jeg kan ikke høre dette. Det er for trist.
Men jeg har ikke kommet til det triste.
Du er i 40-årene. Du har en spillbok.
Det er den triste delen.
Lily, bare... Ok?
Jeg satte sammen spillboken
fylt med trekk jeg ikke har prøvd før.
Som "Utstillingsdukken"...,
..hvor jeg, som tatt ut av en 80-tallsklassiker...,
..blir levende, hvis dere vet hva jeg mener.
"Jim Nacho," hvor jeg venter til en jente nevner noe hun liker.
- Herregud, jeg elsker nachos. - Takk skal du ha.
La meg få presentere meg selv. Jeg heter Jim.
Jim Nacho. Oppfinneren av nachos.
Hadde du den perfekte måneden?
Ja.
Hvorfor er du da så opprørt?
Den siste jenten, nummer 31?
Det er da et flott navn. Er det fransk?
Hun er gravid.
Du tuller med oss. Du gjorde ikke en jente gravid.
Hun er ekte. Hun er gravid.
Det satte en strek i margen for den "perfekte måneden" , eller hva?
Barney? Går det bra?
Jim Nantz! Gudskjelov.
Du er alltid der for meg i vanskelige tider. Hva bør jeg gjøre?
Du må ordne det selv denne gang.
Gratulerer, far.
Hold opp. Det er en katastrofe.
- Hvorfor det? - Hvorfor? Fordi jeg er for gammel.
Jeg skulle begynne på mine gylne år. Mine Clooney-år.
Mine "farsproblemer" -år,
hvor jeg ikke bare minner ustabile jenter om deres fedre
fordi jeg er emosjonelt fjern. Jeg ser til og med ut som fedrene.
Det er drømmen.
Livet mitt er over.
Hvor er dere registrert?
Nok et morsom faktum om Goliath National Bank- bygningen?
Den slanke, men historiske fasaden
har i Architecture Vision Monthly blitt beskrevet
som "moderne klassisme".
Jeg kan se det.
- Noen flere spørsmål fra gruppen? - Jeg har et spørsmål.
Hva skjedde med bygningen som var her før?
Den var mye finere.
Robin. Herregud.
Hva gjør du her? Jeg trodde du var i...
Hellas, Marokko, Moskva?
Ja, World Wide News sender meg rundt omkring.
Og gjør deg også berømt. Du er overalt.
Jeg er ikke overalt.
THE WORLD med ROBIN SCHERBATSKY
Ok, jeg er noen steder.
Hei, Penny. Å, guri, jeg har ikke sett deg på lenge.
Jeg liker deg, bussdame.
Jeg liker deg også. Ikke kall meg det igjen.
Og det var det.
En Scherbatsky-observasjon, ute i naturen.
Og på dette punktet, er det som å se en Bigfoot.
Nei, en Bigfoot er et varmt og følelsesladet vesen.
Robin er på dette punktet mer som en yeti, kald og fjern.
Hei, Ted, spør meg om den avskyelige snømannen ringte.
Har den avskyelige snømannen ringt?
Ikke yeti.
Her er vi igjen.
Enda et stort øyeblikk for oss, og Robin går glipp av det.
Jeg vet, kjære.
At hennes eksmanns kjærlighetsbarn fødes
må være tøft, men jeg vet, kjære.
Vel?
Det var helt vilt der inne,
men jeg kastet opp og føler meg bedre.
- Hvor var du? - På doen.
Jeg visste jeg ville kaste opp, så jeg tok denne over dressen.
- 31 ville ikke ha meg på rommet. - Vi trenger etter hvert et navn.
- Mr. Stinson? - Ja?
- Gratulerer. - Gratulerer fordi
blodprøvene er kommet tilbake og jeg er ikke faren!
Gledelig Ikke-farsdag!
Nei. Gratulerer, det er en jente.
Vil du treffe henne?
- Nei, jeg har det bra. - Gå og si hei til datteren din.
Dette er Ellie.
Jeg gir dere et øyeblikk.
Du er mitt livs store kjærlighet.
Alt jeg har...,
og alt jeg er...,
..er ditt.
For alltid.
Hva? Har jeg noe i tennene mine?
- Gi meg forlovelsesringen din. - Fordi jeg har noe i tennene?
- Vi kan snakke om dette. - Bare gi den tilbake til meg.
Fem år er over tidsgrensen for å fri.
Hvis du ikke gifter deg innen da, må det fris igjen.
- Vil du...? - Ja. ja, din dumme mann...
La meg få snakke ferdig.
- Vil du...? - Ja. Unnskyld.
- Ja. - Vil du...?
Vil du gifte deg med meg på torsdag?
Jeg har ringt til kontoret ditt. Du har ikke noe på torsdag.
Vil du gifte deg med meg på torsdag?
Ja.
Samme ring.
Torsdag.
Jeg kan ikke tro det. Det er Ted Mosbys bryllupsdag.
Ja. Etter syv år og to barn.
Gjør jeg noe forhastet, folkens?
Er alt i orden, kompis?
Så trøtt.
Baby sover ikke, Barney dør.
- Vi blir til klokken 03.00. - 21.45!
Helt alvorlig, jeg er så stolt av deg.
Nå som du er en far, er det som du er en annen pers...
Og vi er tilbake.
- Hei. - Hei.
Vil du drikke shots med oss?
Shots? Før lunsj på en torsdag?
Det er som om dere prøver å ta noen dårlige beslutninger.
Dere unge damer må hjem, ta på dere noe anstendig...
..og gjøre en streng vurdering av livene dere lever. Gå.
Ring foreldrene deres. De er helt sikkert bekymret.
Nå har jeg offisielt sett alt.
Ikke alt.
- Hei. - Hei.
Jeg vet jeg har gått glipp av noen i det siste...,
..men vi sa vi skulle være der for de store øyeblikkene.
Huff, maskaraen renner. Ikke slipp henne av syne.
Hei, far.
Jeg er glad for å se deg, men jeg tenker ikke sånn på deg lenger.
Nei, tulling, du har en unge. Gratulerer.
Stemmer, takk skal du ha. Et barn. Jeg er trøtt.
- Hun er helt utrolig. - Ja?
Ja. Far er hjemme.
- Dommer. - Hei.
Jeg har en liten kunngjøring.
Jeg skal kandidere til delstatshøyesteretten. Ja.
Hvis alt går bra, om noen måneder
vil dere ikke kalle meg dommer lenger.
Dere vil kalle meg høyesterettsdommer.
Midtpunktet.
- Du avslo invitasjonen. - Jeg gjorde det.
Men noen veldig overbevisende overtalte meg til det.
Unnskyld. Jeg vet det betyr ulykke å se bruden i kjolen hennes.
Verdt det.
Men jeg kunne ikke gå glipp av dette.
Jeg vil ta et bilde. Samle dere. Jeg vil ta et bilde av dere.
Sett dere sammen.
- Ok, klar? Greit, sett dere. - Greit.
En, to, tre.
Ok.
Hei. Hei der, gutter.
Ja, du hørtes ikke 1000 år gammel ut.
Har dere noen anelse om hva som skjedde her i denne baren?
Nei. Hva skjedde?
Bare...
alt slags greier.
En skål.
Ok, den første, til alle ved dette bordet.
Jeg elsker dere så mye, jeg kan ikke...
Vi går til del to.
- Den andre, til Ted... - Ikke si det.
- Evelyn Mosby. - Takk skal du ha for det.
En mann med mer emosjonell utholdenhet
enn noen andre jeg kjenner.
Det var en lang, vanskelig vei.
Gudskjelov kom vi her til slutt.
- Hør, hør. - Hør, hør.
Tante Lily tok ikke feil. Det var til tider en vanskelig vei.
Men jeg er glad for at den var lang og vanskelig...,
..fordi hvis jeg ikke hadde gått gjennom helvete for å komme dit...,
..så ville nok ikke lærepengen vært så tydelig.
Dere forstår, barn, fra første øyeblikk
jeg traff moren deres, visste jeg:
Jeg må elske denne kvinnen så mye jeg kan,
så lenge jeg kan, og aldri stoppe å elske henne,
ikke engang for ett sekund.
Jeg har båret denne lærepengen med meg
gjennom hver eneste dumme krangel.
Klokken 05.00 hver 1. Juledag, hver søvnige søndag ettermiddag.
Over hver fartsdump, sjalusi eller kjedsommelighet,
eller usikkerhet som kom i veien, jeg bar denne lærepengen med meg.
Og jeg bar den med meg da hun ble syk.
Selv da, i det som bare kan kalles de verste tider,
var alt jeg kunne gjøre å takke Gud.
Takke alle Gudene som finnes, eller som var eller vil finnes,
og hele universet, og alle andre jeg kunne takke,
at jeg så den vakre jenten på den perrongen
og at jeg hadde motet til å reise meg opp, gå bort til henne,
klappe henne på skulderen, åpne munnen min og snakke.
- Unnskyld meg. Hei. - Hei.
- Jeg er... - Forloveren. Kom under her.
- Takk. Her, la meg. - Ok. Takk skal du ha.
- Fin konsert i kveld. - Takk skal du ha.
Du bodde med Cindy før, ikke sant?
Ja. Og du er professoren.
Jeg fulgte en av forelesningene dine.
Virkelig? Hvilken?
- Econ 305. - Econ 305? Jeg underviser ikke...
- Å nei. - Å ja.
Jeg tar og hopper på skinnene nå.
Nei, ikke gjør det. Du var topp. Du var flink.
Vent litt. Dette er min paraply.
Jeg glemte denne paraplyen hos Cindy.
Du stjal paraplyen min.
Hva? Nei, jeg gjorde ikke det.
Det er min paraply, jeg kjøpte den.
Unnskyld meg, den har til og med mine initialer her.
T.M. Ted Mosby.
Ja, se igjen, Ted Mosby. Det er mine initialer.
T.M. Tracy McConnell.
Nei, Tracy McConnell, det er T.M., helt min paraply.
Du har T.M., totalt misforstått,
fordi denne paraplyen har alltid T.M., tilhørt meg.
Selv om jeg mistet den i noen år.
- Jeg gikk til denne danseklubben... - På St. Patrick's Day.
På St. Patrick's Day.
Og du lot den stå igjen der.
Og jeg lot den stå igjen der.
Du trodde ikke du skulle se den igjen.
Og jeg trodde ikke jeg skulle se den igjen.
Rart hvordan du noen ganger bare finner ting.
- Hei. - Hei.
Og det er, barn, hvordan jeg traff moren deres.
Det er alt?
Det er alt.
Nei, den kjøper jeg ikke.
Det er ikke derfor du tvang oss til å høre på dette.
Virkelig? Og hva er grunnen?
La oss se på faktaene her.
Du ba oss sette oss og høre på denne historien om hvordan du møtte mor.
Men mor er nesten ikke i historien. Nei.
Dette er historien om hvor forelsket du er i tante Robin.
Du tenker på å be henne ut og vil vite om det er ok for oss.
Jeg kan ikke tro dette.
Jeg har fortalt denne historien kort og saklig,
likevel har dere misforstått.
Historiens poeng er...
Er at du er fullstendig forelsket i tante Robin.
- Nei, det er jeg ikke. - Jo, det er du.
- Du har husarrest. - Du er forelsket i tante Robin.
Du har også husarrest.
Ok, jeg var muligens interessert i tante Robin på den måten,
men ikke slik at jeg ville gjøre noe med det.
- Jeg har dere to å tenke på. - Vi elsker tante Robin.
Når hun kommer og spiser middag, er det så tydelig mellom dere.
Kom igjen, far.
Det er seks år siden mor døde. Det er på tide.
Bare ring til henne og be henne på en date?
- Ja. - Ja.
Er det noe dere ville ha likt?
- Ja! - Ja!
Greit, jeg ringer henne.
- Gjør det. - Jeg gjør det jo.
- Ring henne. - Jeg ringer henne.
- Flott. - Det skjer.
Eller...
Greit, hjem, kjære hjem.
Vent et øyeblikk. Ok.
Bli.
Vi må trene på det.
TV, vis inngangsdøren.
TV, vis... Herregud.